(plasken i svømmebassin)
Jeg har dig. Jeg skal nok passe på dig.
Okay. Sådan.
Okay? Læn hovedet tilbage, sådan.
Prøv at læne hovedet tilbage. Og så svømmer du.
Okay? Nu slipper jeg, og så ligger du selv.
Sådan ... sådan. Det er godt.
Det, der er ved Stine, er jo, at hun er svær at nå.
Hun åbner ikke rigtigt op.
Hun siger heller ikke noget til os, så ...
Jeg prøver på at arbejde med, at hun sætter ord på sine problemer.
- Ligesom i eventyret med trolden. - Med trolden?
Ja, det er et eventyr om en trold, der tager en prinsesse til fange -
- og kun vil slippe hende fri, hvis hun kan sige troldens navn.
Hun gætter på det ene og det andet navn, men det er hele tiden forkert.
lndtil en nat, hvor trolden taler i søvne og kommer til at sige det selv.
Undskyld, vi er ikke helt med.
Det er jo bare et eventyr om, -
- at det er vigtigt at sætte ord på sine problemer. At det forløser.
- Og hvad hed den så, den trold? - Øh... ja, det kan jeg ikke huske.
- Nu er der en klassefest på fredag. - Ja.
- Stine har ikke lyst til at gå med. - Nej, det vil hun aldrig.
Der er grænser for, hvad vi kan tvinge hende til. Hun er 1 4 år.
Jeg synes, l skal snakke med hende om det.
Jeg er jo Stines psykolog ... I må snakke med hende om det.
Det er vigtigt, at hun ikke isolerer sig i klassen.
Jeg har været for meget væk. Jeg er kursuskonsulent.
Hold nu op, Nina.
- Jamen jeg har ikke været hjemme. - Min fornemmelse med Stine er nu ...
Jeg oplever, at der er noget, hun gerne vil fortælle mig.
- Fortælle hvad? - Ja... det er bare en fornemmelse.
Men der er noget, hun gerne vil af med. Det skal nok komme.
Hvad tænkte du på?
Nogle gange tænker jeg, at jeg er en skolepige, -
- der aldrig har bøllet ...
Og så er der denne her voksne mand med ...
... skægstubbe.
Og han lugter grimt.
Og han er grov. Jeg kan ikke lide det, og så kan jeg godt alligevel.
Så ...
... så er det dig. Hvad tænker du på?
- Jeg tænker ikke på noget. På dig. - Hold kæft, hvor er du dårlig.
Det er rigtigt. Hvad fanden skal jeg sige?
Så nu er jeg syg i låget, og du tænker kun på mig.
- Jeg synes, du er pisseskøn. - lh, hvor du lyver.
Du er lækker.
Hver gang jeg griner, får jeg dårlig samvittighed.
Vi gør, hvad vi kan, Nina.
Hun ligger lige inde på sit værelse.
Jeg har nærmest vænnet mig til, at min datter har det ad helvede til.
Nu har lægen sagt, at hun skal ligge ned, til hun skal føde.
- Jeg skal afsætte hendes hold. - Held øg lykke med det.
- Hvilket hold kunne du tænke dig? - lkke noget.
- Kom, kom, kom, kom. - Så giv mig det tirsdag formiddag.
Og? Jeg skal have afsat alle hendes hold.
Tirsdag og torsdag formiddag.
- Hvad så med børneholdene? - Jeg har ikke tid til mere.
- Spørg en anden. - Så spørger jeg Pede.
- Han er jo også yngre end dig. - Nu har jeg renset dem. Pisseklamme.
Hør lige her, Pede ...
- Hvorfor taler du pænt til mig? - Jeg har en god opgave.
Hvis det er Pernilles hold, så nej.
l er mine ansatte. Der er ikke noget, der hedder nej.
Hej, drenge.
- Stop det der. - Det er kun den ene gang.
Der er nogen, der er ude efter dig.
Der er en far, der har klaget over din undervisning.
- Er det min skyld? - Jeg vil bare gerne have, l mødes.
Jamen øh ... Ja, selvfølgelig, altså ...
- Vores gode ry og rygte, ikke også? - Så fik vi en klage til, hva'?
- Stine! - Hvad?
lkke noget. Jeg er hjemme.
Hej!
Har du snakket med hende om den fest?
- Er hun på sit værelse? - Jeg har prøvet. Svaret er nej.
Skal vi ikke sige, at hun skal prøve at gå derover?
Hun vil virkelig ikke, Nina.
Og de kommer klokken syv.
(høj bankelyd)
- Kan det ikke lyde højere? - Jo, det kan det sagtens.
- Hvor blev du af? - Jeg var oppe øg snakke med Stine.
Må man ikke snakke med Stine?
Jo jo. Hun er bare ikke så fuld af samtaler før tiden.
Så det er skønt at høre, at hun har nogle i sig.
Jeg snakkede ikke med mine forældre, fra jeg var 1 4 til 1 8 år.
Jeg har ikke snakket med min far, siden jeg var 1 6.
Nu drikker vi lige det her.
- Skat? - Tak.
Må man sige tillykke med, at l er sammen igen, eller bare holde kæft?
Jeg tror bare, man holder sin kæft.
- Hold kæft, Pede og Pernille. - Ja, hold lige kæft.
Stop så, mand!
(mobiltelefon ringer) Stop så, mand.
Det er Henrik.
Hej.
Hvad?
Ja ...
- Undskyld. - Det behøver du ikke at sige.
Hun sagde det til skolepsykologen, -
- og hun kørte hende så af sted.
De kaldte det en midlertidig tvangsfjernelse.
- Hvor er hun? - På Sønderbro.
Det er en eller anden institution.
Hvad skal der ske nu?
De har anmeldt det til politiet.
De skal så afhøre hende og finde ud af, -
- om der skal ... rejses tiltale eller hvad.
- Nina. - Du skal ikke sige det.
Jeg ved det godt.
Henrik ...
... jeg ved, du ikke har gjort noget forkert.
Hvorfor hvisker vi?
Det ved jeg ikke. Det føles bare rart.
- Jeg kører. - Tager du på arbejde?
Ja. Jeg har et hold lige om lidt.
Stine sidder på en institution, og du har tænkt dig at tage på arbejde.
Det er lige så godt som at sidde her, ikke?
Skal jeg så også tage på arbejde?
Tja, hvorfor ikke?
- Henrik ... - Ja?
Mødet ... Du ved ... klagen.
Åh ... ja.
Hej.
Henrik.
Der har været en klage øver dig.
Det synes jeg lige, vi skulle snakke lidt om. Værsgo.
Jonathan kom grædende hjem sidst. Nu vil han ikke gå til svømning mere.
Du har presset ham ud øver hans egne grænser -
- og fået ham til at springe i.
Vi prøver at få dem til at vøve mere.
Det kan ikke være meningen, at de skal komme grædende hjem.
Nej nej. Jeg er ked af, at det er endt sådan.
- Det sker meget sjældent. - Så skete det så her.
De skal ikke græde.
Kan vi sige, at Henrik er opmærksom på, at det ikke sker i fremtiden?
Jonathan har gjort store fremskridt. Jeg ville være ked af, han holder op.
- Henrik? - Ja, selvfølgelig. Selvfølgelig.
Altså, gider du godt følge med i denne her samtale?
Det kan være svært med de børn, der ikke siger så meget.
- Om det er for meget eller ej. - Nu er skaden jo sket.
Jeg skal nok tage mere hensyn til Jonas.
- Altså, han hedder Jonathan. Det ... - Ja, undskyld: Jonathan.
Nu vil jeg love jer noget. Nede i den dybe ende er vandstanden 3,80.
lnden vinteren er forbi, springer l i dernede med begge ben.
l kan tage det roligt. Vi går stille og roligt frem.
lngen bliver tvunget til noget, l ikke har lyst til.
Får vi ikke korkbælte på det dybe?
Nej, fordi kork forhindrer jer i at opdage vandet.
Og vi skal finde ud af, hvad l kan og ikke kan i vand.
Stil jer med bøjede ben, og gør jer hjulbenede. Ligesom Skipper Skræk.
Kig på Pede, og gør, som han gør lige nu.
Lav nogle gode skovle med hænderne, og bevæg dem frem og tilbage.
Ja, det er godt, Berit.
Hvorfor siger du, Skipper Skræk er hjulbenet?
- Hva'? - Skræk er da ikke hjulbenet.
- Han er sgu da hjulbenet. - Han går da bare lidt underligt.
Han går bare lidt lavt.
Han er så hjulbenet, som man kan være.
Det er Lucky Luke, der er hjulbenet.
Prøv lige at skovle lidt mere. Og så forbi ørerne. Ja, det er rigtigt.
Goddag, vi kommer fra kriminalpolitiet.
- Er du Henrik Christoffersen? - Ja.
Henrik Christoffersen, klokken er 11.35, -
- og du er anholdt for overtrædelse af straffeloven.
Tag noget tøj på, og følg med til afhøring.
Din datter har rettet en alvorlig anklage mød dig.
Jeg skal informere dig om, -
- at du ikke har pligt til at udtale dig.
Og at du har ret til at få beskikket en forsvarer.
- Jeg vil gerne ringe til min kone. - Din kone er også på vej.
- På vej? - Til afhøring.
- Hvorfor skal hun afhøres? - Tag nu bare dit tøj på, Henrik.
(støj fra politiradio)
- Hej. - Hej.
- Vi ses. - Jep.
Vær venlig at tømme lommerne.
Har du et ur?
- Deres navn? - Henrik Christoffersen.
- CPR-nummer? - 140662-0191 .
- Og din adresse? - Engelstedsgade 32, København Ø.
Vær venlig at løfte armene.
- Tak. - 1 00 kroner?
Vi De være venlig at skrive under?
Ja, så er det den vej.
Ja, så kan du sidde der.
Er Nina her?
Ja, hun sidder sammen med en anden kriminalassistent.
Det er klart, i bliver nødt til at rykke ud, når i hører om sådan noget.
Men det er vigtigt, at l forstår, at Stine ... hun har det meget svært.
Hvordan?
Hun har haft det svært, siden hun var 10-11 år.
Nina og jeg har talt om, at det ville blive hårde år at komme igennem.
Og at hun har løjet før, det ved jeg ikke, om l ved?
Hvad er det før nogle ting, Stine har fundet på?
Jeg er hendes far. Jeg elsker hende. Få det med i din fine rapport.
Men hun har det svært, og hun har før fundet på alt muligt.
Så langt er jeg med. Men nu vil jeg gerne høre, hvad det er for ting.
Kender du den vittighed med, at man møder en mand, der spørger:
''Er du holdt op med at slå din kone?''
Hvis man siger ja, indrømmer man, man har gjort det.
Hvis man siger nej, så gør man det stadigvæk.
Er du holdt op med at gå i seng med din datter?
Skal vi vende tilbage til Stine og de ting, hun har løjet om tidligere?
- Jeg ved lige, hvordan det ser ud. - Hvordan ser det her ud?
Ligegyldigt hvad jeg siger, kommer jeg til at virke skyldig.
Hvis jeg laver sjov, spiller jeg smart.
Og hvis jeg tuder, så er det, fordi jeg er afsløret.
Jeg er ikke sådan en.
Undskyld mig lige et øjeblik.
(kriminalassistenten rømmer sig)
Du bliver nu stillet før en dømmer, og vi kræver dig varetægtsfængslet.
Hvad for noget?
- lndtil din sag kommer for retten. - l smider mig i fængsel?
Fortsæt bare lige ud til trappen.
Op her.
(raslen med nøgler)
Så står vi op.
Vil du i frivillig isolation -
- eller ned på en almindelig afdeling?
Det er jeg blevet spurgt om.
- Det er nøk bedst, du bliver, ikke? - Er det bedst, jeg bliver?
De andre indsatte spytter i jeres mad og tæsker jer sønder og sammen.
Jer? Hvem jer?
Jer, der har gjort noget med børn.
Jeg er kun anklaget for at have gjort noget.
De er ligeglade, om l har gjort det. De tæsker jer bare.
Er det sjovt?
Hvilket?
Du fryder dig ved tanken om det.
Jeg aner overhøvedet ikke, hvad du snakker om.
- Vi siger bare, jeg bliver her. - Ja.
Jeg vidste ikke, hvad du havde lyst til, så jeg købte bare lidt kager.
- Det er fint. - Jeg ved, du ikke er til flødeskum.
Jeg købte tre. Ved ikke hvorfor. Kunne ikke bestemme mig.
Du er førstevælger.
- Pede spurgte, om han må besøge dig. - Det må han ikke.
- Hvorfor ikke? - Det må han bare ikke.
Skal vi lægge os lidt?
(lyde fra tv)
Anklagemyndigheden har besluttet at rejse tiltale.
Jeg har aftalt med politiadvokaten, at vi fremskynder sagen.
Det er vist i alles interesse.
Det kommer til at køre som en domsmandssag.
lkke 12 nævninge og et stort cirkus. Bare én dommer og to domsmænd.
Vi kan nok få det overstået på et par dage med bevisførelse, -
- vidneudsagn og så slutter vi af med domfældelse.
I værste fald står du til to år. Men det er også i værste fald.
Kan alle mulige komme ind og glo?
Nej, vi har tænkt øs at begære lukkede døre.
- Bortset fra domsafsigelsen. - Hvad med pressen?
- Hvordan med pressen? - Er det noget, aviserne skriver om?
Nej nej. Så skulle det være en kendt tv-vært eller noget.
Den slags sager er der mange af, så det gider de ikke skrive om.
Er der noget, du har lyst til at spørge om, Henrik?
- Vil du ikke spørge om noget? - Mig?
Ja, er der ikke noget, du har lyst til at vide?
Øh ... nej.
Vil du ikke vide, om jeg er skyldig?
Jeg skal bare sørge for, at alt, der støtter din sag, kommer frem.
Så du er faktisk ligeglad?
Nej, jeg er ikke ligeglad. Jeg er din forsvarer.
Jamen jeg har gjort det.
Vil det sige, at ...?
Vil det sige, at du vil køre det her som en tilståelsessag?
Det vil sige ... at jeg ikke forstår, at du er ligeglad.
Nu bliver jeg lidt forvirret.
- Du kan roligt forsvare mig. - Okay.
Undskyld, jeg er en lille smule oppe at køre i øjeblikket.
Det er meget forståeligt, Henrik.
- Du ryger ikke? - Hvad?
- De fleste ryger uafbrudt. - Jeg ryger ikke. Jeg er holdt op.
- Er du ikke ved at få pip? - Jo.
Jeg har jo set et par stykker i din situation.
Jeg ved, hvad det handler om.
Man føler sig ret alene.
Det er folks verden, der ramler sammen.
Og man ved, at alle tænker deres.
Og nogle har rigtig travlt med det.
Det slider ... det med, at folk også skal i retten.
Det er en hård omgang.
Jeg ser sådan på det: Det kan godt være, der sker noget rundt omkring, -
- men man er jo to om det.
- To? - Det sker ikke bare ud af det blå.
Jeg vil gerne tilbage til min celle.
- Du har ti minutter tilbage. - Jeg vil gerne tilbage.
(dør smækker i)
Det er virkelig dejligt. Det er slet ikke det.
- Elsker du mig? - Ja.
Gør du?
Jeg elsker dig.
Og du har ikke gjort det, vel?
Jeg går rundt derhjemme, og jeg tænker og tænker.
Undskyld, Henrik. Det mener jeg: Undskyld.
Henrik, jeg siger undskyld.
Kom, vi skal videre.
Vi mangler i den grad lokaler. Så vi rydder lige lidt op inden ...
... så du kan være der.
Folk sviner helt utroligt.
Ingen vil indrømme, de gør det. Men nogen må jo gøre det.
Ellers så her jo ikke sådan ud.
Der er nogen, der gør det.
Er det her en ny, elegant måde at fortælle mig noget på?
- Hvad? - Ikke noget.
Jeg snakker bare.
Det irriterer mig, at folk ikke rydder op efter sig.
- Det må også være irriterende. - Henrik?
Dommeren har ringet. Hun holder på motorvejen og venter på Falck.
Så vi bliver ikke færdige foreløbig.
Når din datter skal afhøres, skal du sidde derinde.
Så kan du følge hendes forklaring på en monitor.
Som anklagerens kronvidne får hun ikke lov til at høre din forklaring.
Goddag. Og undskyld forsinkelsen.
Værsgo at sidde ned.
- Er du Henrik Christoffersen? - Ja.
- Hvornår er du født? - 1 4. juni 1 962.
Og du er klar over, at du ikke er forpligtet til at udtale dig?
- Ja. - Så giver jeg ordet til anklageren.
Tiltalte er anklaget efter straffeløvens paragraf 21 0, -
- jævnfør paragraf 222 -
- før i perioden 2001 -2002 at have haft samleje med sin datter, -
- Stine Bang Christoffersen, ved 4-5 forskellige lejligheder.
Din datter har forklaret, at du ved flere lejligheder -
- har haft fuldbyrdet samleje med hende, da hun var 11 -12 år.
Hvordan stiller du dig til anklagen?
Ikke skyldig.
Jeg ved godt, det er ubehageligt, -
- men du må fortælle os, -
- hvilket forhold din far pressede dig ud i.
Jeg må bede dig om at tale højt og tydeligt.
Det skete ikke så mange gange.
Min mor er tit på kurser.
Vi var tit alene, uden der skete noget.
Men nogle gange skete der noget?
Ja.
Så kom han ind og ...
... kyssede mig.
Og hvad skete der så?
Han ... han kyssede mig mange gange over det hele og sagde, -
- at han elskede mig. Det sagde han mange gange.
Han gjorde aldrig noget om dagen eller om aftenen.
Det var altid om natten, det skete.
Hvad gjorde han så?
Stine, jeg ved godt, det er svært.
Så din far truede dig aldrig?
Han græd bare og sagde undskyld.
Og gik ind til sig selv.
Dagen efter var der ingenting.
Hvorfor sagde du ikke til ham, at du ikke ville have det?
Det ved jeg ikke.
Hvorfor sagde du ikke noget til din mor eller nogle andre?
Fordi han græd og sagde undskyld. Han sagde, det aldrig ville ske mere.
Stine, jeg vil snakke med dig om en anden episode.
Da du var 1 3, kom du i skole med blå mærker. Kan du huske det?
Ja.
Kan du også huske, hvad du sagde i skolen om det?
Stine, du skal svare ja eller nej.
- Ja. - Er du så sød at fortælle om det?
Stine, vil du være sød at fortælle om det?
- Jeg fandt på det. - Du løj altså.
- Ja. - Du sagde, din far havde slået dig.
Men du var i virkeligheden faldet på din cykel.
Jeg havde det dårligt.
Du har også fortalt, at din mor havde kræft.
Og at din far havde slået din mor, så hun skulle syes med 11 sting?
Ja eller nej, Stine?
Ja.
Kan du ikke godt forstå, hvis jeg tror, du lyver igen?
- Jeg lyver ikke nu. - Du har løjet alle de andre gange.
Kig herop på mig. Er vi enige om, du har løjet alle de andre gange?
Du skulle lige have hende til at tude, hva'?
Forsvaret indkalder Nina Bang som vidne.
Hvad tænkte du, da du hørte Stines forklaring?
''Åh nej, ikke igen.''
- ''Åh nej, ikke igen''? - Vi har haft de historier med Stine.
De historier, hun fandt på.
Men du må have tænkt: ''Hvad nu, hvis det passer?''
- Nej. - Hvorfor ikke det?
Fordi jeg kender Henrik.
Og fordi Stine har problemer med fantasi og virkelighed.
- Det vil jeg tale med dig om. - Jeg protesterer.
Der må ikke føres vidner Om vidners troværdighed.
Det er relevant, at sagsøger har haft svækket troværdighed.
Jeg tillader spørgsmålet.
Jeg vil gerne tale om Stines Omgang med fantasi og virkelighed.
Thi kendes før ret ...
... Henrik Christoffersen frifindes.
Værsgo at sidde ned.
På grund af problemet med vidnets omgang med virkeligheden, -
- findes det ikke bevist, at tiltalte har begået overgreb.
Tiltalte frifindes således.
Tak før i dag.
Sagen ankes sjældent, når det er ord mod ord, så ... tillykke.
Hvad sagde du?
- Øh, hvad? - Du sagde da ikke tillykke?
Det var måske uheldigt formuleret.
Jeg har altså ikke vundet noget.
Jeg kan ikke sige: ''Nu glemmer vi, du fik far i fedtefadet.''
''Nu starter vi forfra.''
Nej, det var ubetænksomt af mig. Det er jeg ked af. Det var dumt.
Men ... held og lykke fremover. Farvel.
Jeg ringede til hendes institution. Jeg sagde, vi ville have hende hjem.
Jeg sagde, at det var svært for øs, men at vi vil gøre, hvad vi kan.
Vi er hendes mør og far. Vi er jo hendes forældre.
Jeg sagde, vi gerne ville mødes med hende og aftale nærmere.
- At vi lige ville tænke over det. - Jeg kan ikke. Jeg kan ikke.
Du kan ikke bede mig om det.
Du skal blive liggende.
- Hva'? - Bliv liggende. Jeg vil sige noget.
- Nu er det overstået. - Ja.
Vi skal have Stine igen. Hun er vores datter.
Vi skal få hende tilbage igen. Vi skal gøre det godt igen.
Det værste er overstået.
- Det er flot, dét, l har lavet. - Stop, Nina.
Det er stavet rigtigt. Mange tror, der er e til sidst i pikhoved.
Men det er der ikke!
Vi vil bare ... Vi vil gerne hjælpe jer med at fjerne det der svineri.
De har brugt noget, der ikke går af så let.
Kan man ikke bruge noget terpentin?
Jeg tror, vi skal øver i noget rensebenzin eller acetone.
- Acetone tager sgu det hele. - Måske er acetone for skrapt.
Den skal bare autolakeres. Det ... Men tak før hjælpen.
Hva' fa'en, Henrik!
Hej, Bent.
Kom indenfor, og sæt dig ned.
Jeg er parat til at gå i gang igen.
Hvis jeg stadig har mit job.
Selvfølgelig. Vandskrækkerne har 4-5 gange tilbage.
Kan vi ikke sige, at du springer ind sammen med Pede?
- Hvad med mine børnehold? - Dem har jeg givet til nogle andre.
Jeg troede, jeg var blevet frifundet.
Det skal lige dampe af. Det dur ikke, folk ævler om alt muligt.
Du må gerne spørge, om jeg gjorde det.
Nej nej.
Hilmer kan godt lide dig. Det er et tegn på, du er uskyldig.
Hunde er klogere end mennesker.
Jeg går ind og aftaler noget med Pede.
(det ringer på døren )
- Dav. - Dav. Miriam Petersen.
Vi sidder lige inde i stuen.
- Hej, Henrik. Jeg hedder Miriam. - Hej, Miriam.
- l er med på min rolle i det her? - Ja.
Jeg modtog Stine, da hun kom til Sønderbro.
Jeg har været hendes kontaktperson under hele forløbet.
Undskyld, jeg har ikke fået frokost.
Det er helt i orden.
Men ... ja, det er jo svært nu.
Det er vi alle sammen med på.
Jeg har selvfølgelig snakket med Stine om hvordan og hvorledes.
Jeg sagde, at l meget gerne vil arbejde på, at hun skal hjem igen.
Vi vil meget gerne arbejde på det.
Jeg har også fortalt hende, at ... hvis l ikke prøver, -
- kan l blive meget ulykkelige alle sammen resten af jeres liv.
Jeg er flov over, jeg hugger i mig.
- Mit blodsukker er helt nede. - Hvad siger hun til det?
Hvad siger hun?
Ikke meget. Det gør hun jo ikke.
Men jeg tror, det ville være godt, hvis l kunne mødes.
Måske først ... først dig og Stine, Nina.
Mere?
Og så måske senere jer alle tre.
Jeg er ikke sikker på, hun vil. Men måske ...
Ja ... det tror jeg, vi skal arbejde på.
Pede og Pernille kommer til middag på lørdag.
Henrik ...
- Du kan jo ikke lide Pernille. - Hun er Pedes kæreste.
Okay ...
... før vi går ned i den dybe ende, har vi noget, vi vil vise jer.
Det vil helt sikkert glæde jer.
Pede tager en dyb indånding og går i fosterstilling.
Læg godt mærke til, hvad der sker.
Jeg prøver at dyppe Pede lidt.
Han kommer op igen. Det er luften i Pedes lunger, som får ham op.
Nu slipper Pede luften ud.
Så kan l se, hvad der sker.
l skal kigge på Pede, l skal ikke kigge på mig.
Okay, godt. Det skal l alle sammen prøve.
Jeg tør godt få høvedet under vand, men jeg tør ikke slippe fødderne.
Du skal lige prøve, ikke? Godt. Okay, værsgo.
Jeg håber, vi skal have varm mad bagefter.
Vi skal have virkelig varm mad.
Vi har også noget, vi lige skal have afklaret.
- Sandhedens time. - Ja?
- Er Skipper Skræk hjulbenet? - Skipper Skræk?
- Ja. - Det ved jeg da ikke.
- Han går underligt nede i knæ. - Men han er ikke hjulbenet.
Måske ikke hjulbenet ... det er noget andet.
Han går ligesom ham der fra Marx Brothers.
Sådan ned i knæ.
- Hva' siger du, Pernille? - Øh ...
Altså, går han ikke ligesom ham den anden der ... ham ...
- Hvad er det, han hedder? - Ham fra Marx Brothers.
Nej. Nu kan jeg ikke finde ud af, hvordan nogen af dem går.
Jeg kan altså ikke det her.
- Jeg klarer ikke en hel aften. - Det stopper du, det der.
Jeg ved ikke, om Henrik har gjort noget.
Pernille, Henrik og mig har et tilfredsstillende sexliv.
Vi har meget mere sex, end alle mine veninder har.
Jeg kan ikke hygge mig og lade som ingenting.
Henrik tænder på mig.
Henrik tænder på voksne kvinder. Henrik tænder ikke på børn.
- Du må også tænke alt muligt, Pede. - Faktisk ikke. Henrik er min ven.
Du går ikke. Hvis du går, er vi færdige med hinanden!
Henrik, jeg er skidefuld.
Se al maden.
Lille mad!
Er den lille mad ked af det?
Så! Nu er den lille mad glad.
Nu er den lille mad glad igen.
Det smager fantastisk. Smadderlækkert!
Henrik, jeg har ringet og sagt, at jeg vil besøge hende.
Puha, ellers tak! Jeg kan simpelthen ikke mere.
Henrik, vi må have vores lille pige igen.
- Hun er vores lille pige. - Ellers tak. Jeg kan ikke mere.
Nu siger vi stop. Puha, jeg er helt ...
Jeg kan ikke mere.
- Du må ikke sige nej til det. - Stop, stop, stop!
Det er vores lille pige. Det er vores lille pige.
- Hør, hvad jeg siger til dig. - Stop. Jeg kan ikke. Ellers tak!
Ikke mere.
Henrik ...
... det er min lille pige. Og jeg vil have hende igen.
Jeg sagde nej tak.
Okay, venner. Det foregår på den her måde.
l giver mig jeres hånd, springer, jeg hiver jer op til overfladen.
Ind til kanten. Dem, der kan, svømmer hen til stigen og op igen.
Okay?
- Det tør jeg ikke. - Kirsten, du kan sagtens. Kom.
Gustav, kom.
Flot, Gustav! Berit, kom.
- Det er godt, Berit. - Kirsten, så er det nu.
Du kan jo se, de andre gør det.
- Det tør jeg altså ikke. - Du vil fortryde det.
Gå helt hen til kanten, og tag Henrik i hånden.
- Jeg kan ikke. - De andre gør det.
Nu springer du, Kirsten!
Sådan.
Jeg skal nok få fat i jer. Er du okay?
Det var godt, Kirsten. Der skete ikke noget.
Okay?
Skal vi ikke gå ud at bowle eller et eller andet maskulint?
Ja, eller et eller andet.
- Hvor gammel er det, du er? - Ud at drikke eller sådan noget.
Bowle ...
- Lad være med at afvise mig. - Bowle?
Jeg er sådan set din ven. Jeg fyrede min kæreste for din skyld.
Jeg skal være taknemmelig?
Det har jeg ikke sagt. Du skal bare ikke afvise mig.
Jeg gør, hvad fanden jeg har lyst til, og bowler lige så lidt, jeg vil.
- Har jeg sagt noget forkert? - Jeg ved, hvad du tænker.
- Hvad tænker jeg? - Det samme som alle andre.
Hvorfor kravler du ikke tilbage til Pernille?
Sig, du tog fejl. Hun havde ret.
- Hvad siger du, jeg tænker på? - Hun havde ret!
- Jeg er et svin! - Hvad er det, jeg tænker på?
Er du rolig?
Jeg har været sammen med hende i dag ude ... på Sønderbro.
Jeg har tudet og tudet og tudet. Og det har hun også.
Jeg har sagt, at du har det svært med hende lige nu.
Det var meget følsomt set af dig.
- Hun er din datter. - Det ved jeg godt.
Jeg sidder over før hende, og jeg ved ikke, hvem hun er.
Jeg ved ikke, hvad der sker i hende.
Det er et godt spørgsmål.
Og jeg aner ikke, hvad der sker i dig.
Min datter får dig smidt i fængsel.
Hun trækker øs gennem en retssag.
Jeg kender ikke min datter. Eller dig. Du havde nær slået mig.
I er de to mennesker, som jeg har brugt mest tid sammen med i mit liv.
Jeg har været med jer overalt, og nu tænker jeg ...
... hvem er l?
Jeg kender jer ikke. Hvem er l?
Jeg forlader dig, hvis du ikke vil mødes med hende.
Det kan du tro, jeg kan. Du har pligt til at tilgive din egen datter.
En fængselsbetjent morede sig øver, at jeg ville få tæsk af de andre.
- Det er din pligt. - Jeg kan ikke beholde mit job ...
- Du er nødt til at tage imod hende! - Hvorfor?!
Fordi ...
Fordi sådan er det at være far, mør og børn.
- Vi skal tilgive hinanden. - Lige meget hvad?
- Lige meget hvad. - Lige meget hvad?
Ellers forlader jeg dig.
Du skal lige tale med mig. Du husker mig. Jeg er Stines far.
- Du kan ikke bare kontakte mig her. - Er du bange før mig?
Det er min pligt at indberette det.
Tag det roligt. Jeg slår ikke på nogen.
Jeg stiller mig her, og så kan vi snakke.
Du ved godt, Stine har haft det svært, og at hun tit lyver.
Det er min pligt at indberette den slags.
Der må stå i hendes journal, eller hvad fanden det hedder, -
- at hun nogle gange lyver.
Skal man som skolepsykolog høre på det her?
Du har ødelagt mit liv!
Jeg er her bare for at fortælle dig, at det her handler om mennesker.
- Det ved jeg godt. - Måske har du ment det godt.
Men du har ødelagt mig. Du har ødelagt min kone.
Og jeg tror også, du har ødelagt Stine.
(det ringer på døren )
Hej.
- Det er lige ind til højre. - Inde i stuen?
Jeg ved ikke, hvordan vi skal gøre ...
Stine har vist en mening om det.
Er du sikker?
Stine vil gerne have, at jeg går, og I snakker sammen alene.
- Uden mig. - Det lyder da godt.
- Er du sikker, Stine? - Ja.
Så ... så kører jeg igen.
- Vi skal nøk køre hende tilbage. - Hun har fået en taxabon.
- Stine, så går jeg. - Ja.
Vil du ikke sidde?
Jeg havde tænkt, at vi skulle se på billeder.
Bare for at starte et sted.
Her er jo billeder af det hele. Af dig og mig ... og dig og far.
Os alle tre.
Her er vi i Legoland ... eller i Tivoli, tror jeg.
Og sommerhuset.
Prøv lige at se de billeder.
En af dine fødselsdage. Det er mig, der har lavet kagen.
Eller det kunne også være far, der har lavet den.
Og skiferie. Vi har været på fem skiferier.
Første gang løb du hurtigere end mig og anden gang hurtigere end Henrik.
Se.
Vil du ikke kigge på dem?
Jeg tror, du skal gå.
- Mig? - Jeg vil helst have, du går.
Det er bedst.
Vi kan jo sige, at jeg holder mobilen tændt.
Jeg kører en tur. l kan bare ringe.
Jeg har været i fængsel.
Jeg sad i isolation for ikke at få tæsk af de andre.
Alle nede i svømmehallen ved det. Jeg kan ikke beholde mit job.
Alle folk kigger på mig.
Jeg ved ikke, om mor og mig kan blive sammen.
Det er måske skønt før dig at bo på døgninstitution, men jeg tvivler.
Hvad siger du?
Jeg er din far.
Jeg hedder Henrik.
Jeg husker, dengang vi fik dig hjem fra hospitalet virkelig tydeligt.
Du lå i en vugge lige ved siden af sengen.
Jeg slog øjnene op midt om natten, kun halvt vågen, helt fra den, -
- så tænkte jeg: ''Hvad er det, der er sket?''
Et øjeblik kunne jeg ikke huske det.
Men så kom det.
Jeg havde fået en datter.
Jeg var en voksen mand med mit eget barn, tænkte jeg.
Så gik det op for mig, at jeg skulle passe på dig resten af mit liv.
Jeg blev rædselsslagen ved tanken om, hvad der kunne ske med dig.
Jeg har fulgt dig til vuggestuen, i børnehaven, fulgt dig i skolen.
Jeg har lært dig, hvordan du skal se dig før, når du går over vejen.
Jeg har lært dig at svømme. Kan du huske det?
Du var ved at omkomme af grin, da det gik op for dig, du kom fremad.
Du grinede, var helt forpustet, kunne slet ikke stoppe igen.
Jeg kunne blive ved sådan her resten af aftenen.
Jeg kunne fortælle om tusind ting, vi to har lavet sammen.
Da vi var i Malaga, og du fik den største vaffelis, jeg har set.
Se.
Den der lille fjollede hund, der fulgte efter os oppe i sommerhuset.
Ved stranden opførte den sig, som om det var vores hund.
Vi legede, det var vores hund og gav den navne.
Du fortrød hele tiden og fandt på nye navne.
Til sidst løb den sin vej.
Du græd, og jeg trøstede dig.
Sådan var det, Stine.
Med den hund, vi legede var vores hund ...
Du kan simpelthen ikke sige, at jeg ikke elsker dig.
Men man er to om det.
Vi var to om det.
Du morede dig med at gå i bad.
Sidde høs mig inde i stuen på den der måde.
Du morede dig med det. At sidde på mig.
Jeg skulle se dine bukser, hvordan de sad.
Du viste dig frem, Stine.
Den aften, du havde drukket første gang, og moren kørte dig hjem ...
... da grinede du, da jeg tog tøjet af dig.
Du kildede mig på halsen og klyngede dig ind til mig.
Det gjorde du.
Du sagde ikke nej.
Ikke én eneste gang. Du sagde ikke, at jeg ikke måtte.
Du trak bare vejret, som om du kunne lide det.
Du glemte at fortælle dem, at du kunne lide det.
Jeg troede, du kunne lide det. Hvad skulle jeg tro?
Nu kigger alle på mig og tænker, jeg er et svin.
Også alle mulige, jeg ikke kender.
''Der går svinet.'' ''Sikke et svin.'' ''Forbandede svin.''
Jeg elsker dig. Også nu.
Jeg elsker dig.
Og det ved du godt.
Du ved godt, jeg elsker dig. Og du ved godt, jeg er ked af det.
Jeg siger undskyld. Undskyld.
Jeg fortryder jo. Jeg siger undskyld.
Hvad skal jeg gøre mere?
Jeg kan jo ikke gøre andet end at sige undskyld.
Jeg var ikke mig selv.
Hvad skal jeg gøre mere? Bare sig det, så gør jeg det.
Undskyld.
- Er hun gået? - Ja.
- Hvorfor ringede du ikke efter mig? - Jeg skulle lige have lidt luft.
Jeg tror ikke, hun er klar.
- Det gik ikke godt. - Ikke så godt.
- Ikke så godt? - Hun er ikke klar endnu.
Hun har det virkelig ikke godt.
Jeg har købt cigaretter.
- Vi har ikke røget i øver et år. - Jeg tror, vi skal starte igen.
Har du ikke savnet det?
Vi må jo bare prøve igen, Henrik. På et eller andet tidspunkt.
Selvfølgelig skal vi prøve igen.
Vi skal bare lige lade hende være lidt. Hun er ikke klar.
Tak.
Det skal du ikke sige. Du har ret.
Jeg skal tilgive.
Det skal man. Det er en pligt.
Skal vi gå ind?
- Jeg tror lige, jeg sidder lidt. - Her?
Jeg sidder lige lidt.
Skal jeg sidde med dig?
Jeg vil helst være alene et øjeblik.
(hvisker utydeligt)
- Hvad sker der? - Ikke noget.
- Jeg tror, du drømte. - Ja.
Noget uhyggeligt?
Jeg ved ikke engang, hvad jeg drømte.
- Hvad sker der? - Det var nogle børn, der grinede.
Jeg ved ikke, hvad de grinede af.
- Jeg tror, jeg ringer til hende. - Nej.
Bare lige ringe ... og høre, hvordan hun har det i dag.
- Nej. - Hvad mener du?
Det er en skam, hende psykologen ikke kunne huske det med trolden.
- Det der med trolden? - Ja, hvad det var, den hed.
Hvad snakker vi om?
Jeg kan ikke mere.
Hvad kan du ikke mere?
Jeg vågnede i nat og opdagede det.
- Henrik? - Jeg kan ikke mere.
På en måde var ...
På en måde var det en lettelse at opdage at ...
(Nina trækker vejret tungt)
Jeg gjorde det.
Dét.
(Nina klynker og jamrer under dynen )
(Nina jamrer højt)
Du skal lige gå væk fra mig.
Gå langt væk. Gå lige langt væk.
Nina!
- Du skal ikke tale til mig. - Nina, kig på mig.
- Nu skal du lige flytte dig. - Nina, kig på mig.
- Det er mig, Henrik. - Du må ikke være så tæt på mig.
Nina. (Nina skriger højt)
Nina!
(der høres skridt ovenpå)
Nina!
De sætter mig i fængsel, Nina. De sætter mig i fængsel.
Ja.
De andre fanger vil spytte på mig og i min mad.
De hælder kogende vand på mig. De tæsker mig på værkstederne.
De tæsker mig sønder og sammen. Jeg får aldrig fred mere.
Du må ikke ... Jeg er helt alene i verden.
Jeg er helt alene i verden, hvis du går.
Du må ikke ringe til dem.
Du ringer selv.
- Det kan jeg ikke. - Du ringer og giver dem dit navn.
Jeg kan ikke.
Så fortæller du, hvad det er, du har gjort.
Det kan jeg ikke. Det kan jeg ikke.
Det kommer du til, Henrik. Det kommer du til.
Vil l ikke nok kalde på en voksen?
SLUT Danske tekster: Malene Hollnagel Scandinavian Text Service